Denna anvisning gäller utöver företagare enligt FöPL också de lantbruksföretagare som avses i LFöPL. För LFöPL-försäkrade stipendietagare som arbetar i länder utan överenskommelse finns en egen anvisning.
En företagare som har försäkrats enligt FöPL kan hålla sin FöPL-försäkring i kraft
- om vederbörande för högst ett år åker för att bedriva företagarverksamhet i ett icke-avtalsland och
- vederbörande anses vara bosatt i Finland, även om han eller hon tillfälligt vistas utomlands.
För att en företagare under tillfälligt utlandsarbete ska kunna hålla sin FöPL-försäkring i kraft ska företagaren före utresan ha varit FöPL-försäkrad i Finland i minst fyra månader.
Huruvida en företagare kan anses vara bosatt i Finland prövas av arbetspensionsanstalten i enlighet med anvisningen Försäkring av utländska företagare.
Om en företagare åker utomlands för en fastställd tid som är längre än ett år eller tills vidare kan företagaren inte hålla sin FöPL-försäkring i kraft ens under det första året.
Mera
Exempel: Tillsvidarearbete som företagare i Ryssland
En företagare som har bedrivit företagarverksamhet i Finland flyttar till Ryssland tills vidare och fortsätter sin företagarverksamhet där. Företagaren kan inte FöPL-försäkra sig i Finland. FöPL-försäkringen upphör vid utflyttningen till Ryssland.
En företagare som inte har bedrivit företagarverksamhet i Finland när företagaren åker till ett icke-avtalsland kan inte FöPL-försäkra sig under utlandsarbetet fastän
- utlandsarbetet är kortvarigt och varar i mindre än ett år och
- företagaren är bosatt i Finland och har för avsikt att återvända till Finland.
Arbete i Finland och ett icke-avtalsland
En företagare som är bosatt i Finland och som arbetar i både Finland och ett icke-avtalsland ska FöPL-försäkras i fråga om arbetet i vartdera landet.
Om en företagare inte är bosatt i Finland kan företagarens företagarverksamhet inte alls försäkras i Finland.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen är en kombination av de tidigare fristående anvisningarna Likartad företagarverksamhet i Finland och ett annat EU-land och Längden på utsända företagares utlandsarbete i EU-situationer.
En utsänd företagare kan omfattas av den sociala tryggheten i Finland under sitt utlandsarbete. Som utsänd företagare anses företagare som
- normalt bedriver företagarverksamhet i Finland
- företagarverksamheten har bedrivits i Finland före utresan
- bedriver likadan företagsverksamhet i utlandet som i Finland och
- arbetar i ett annat EU-land tillfälligt mindre än 24 månader.
Företagaren ska ha bedrivit företagarverksamhet i Finland innan utlandsarbetet i ett annat EU-land börjar
Företagaren ska ha bedrivit sin företagarverksamhet normalt i Finland redan under en viss tid innan utlandsvistelsen för att företagaren ska kunna fortsätta omfattas av den finländska sociala tryggheten tillfälligt i ett annat EU-land.
I praktiken förutsätts av företagare att
- företagaren har bedrivit sin verksamhet i Finland och
- företagaren har en pensionsförsäkring enligt FöPL eller LFöPL i kraft minst 4 månader före utresan.
Dessutom ska företagaren bevara förutsättningarna för att fortsätta sin företagarverksamhet i Finland efter att utlandsarbetet upphört.
När man reder ut om en företagare normalt bedriver verksamhet i Finland och om företagaren bevarar förutsättningarna för att fortsätta företagarverksamheten i Finland ska man ta hänsyn till huruvida företagaren
- har lokaler i Finland
- betalar skatt till Finland
- har mervärdesskatteregisternummer i Finland (moms-nummer eller FO-nummer) och
- är medlem i en handelskammare eller branschorganisationer i Finland.
När man avgör huruvida ovan nämnda villkor uppfylls ska man beakta den samlade karaktären hos företagarens verksamhet.
Om en företagare inte är FöPL- eller LFöPL-försäkringsskyldig, kan företagaren dock omfattas av den finländska sociala tryggheten om de andra villkoren uppfylls och företagaren minst fyra månader före utresan har en gällande
- frivillig FöPL-försäkring
- försäkring för arbetstiden för företagare enligt lagen om olycksfall i arbetet och om yrkessjukdomar (OlyL)
- frivillig LFöPL-försäkring eller
- frivillig OFLA-arbetsskadeförsäkring och OFLA-försäkring för olycksfall på fritiden enligt lagen om lantbruksföretagares olycksfall i arbetet och yrkessjukdomar.
FöPL-försäkringen är i kraft mindre än 4 månader innan utlandsarbetet börjar
Även om en FöPL-försäkring inte har varit i kraft i fyra månader före utlandsarbetet kan en företagare ha rätt till den finska sociala tryggheten när vederbörande arbetar utomlands. Vid den samlade bedömningen kan då beaktas huruvida
- företagaren har tidigare FöPL-försäkringsperioder som anknyter till motsvarande verksamhet även om den nuvarande FöPL-försäkringen inte har hunnit vara i kraft i fyra månader omedelbart före utresan och
- företagaren arbetar en mycket kort tidsperiod utomlands och därefter återvänder för att permanent fortsätta företagarverksamheten i Finland
Om en person har åkt utomlands för att arbeta som utsänd arbetstagare och omställningar i företagets ägarförhållanden senare medfört att lagarna om pension för företagare framledes ska tillämpas på personen, kan personen på ansökan beviljas ett nytt A1-intyg om rätten till social trygghet från Finland.
Exempel: FöPL-försäkringen är i kraft mindre än 4 månader innan utlandsarbetet börjar
En företagares FöPL-försäkring har varit i kraft i tre månader innan företagaren åker för att tillfälligt bedriva företagarverksamhet i Estland. Företagarens tidigare FöPL-försäkring har upphört för ett år sedan. Företagarverksamheten i Estland varar i några månader, varefter företagaren återvänder för att fortsätta sin verksamhet i Finland. Företagaren ansöker om ett A1-intyg om att omfattas av den sociala tryggheten i Finland. Eftersom arbetsperioden utomlands är mycket kort och företagaren därefter permanent fortsätter sin företagarverksamhet i Finland kan man utifrån den samlade bedömningen utfärda ett A1-intyg för arbetet i Estland.
Exempel: Ingen FöPL-försäkring före utlandsarbetet, men personen har varit utsänd arbetstagare
En person arbetar som utsänd arbetstagare i Sverige. Under utlandsarbetet förändras det utsändande företagets ägarförhållanden så att FöPL ska tillämpas på personen. Utlandsarbetet i Sverige fortsätter. Därför ansöker personen i egenskap av företagare om förlängning av A1-intyget hos Pensionsskyddscentralen. Personen kan beviljas ett A1-intyg utan föregående fyra månaders FöPL-försäkring eftersom personen alltjämt arbetar för samma finska företag och fortsätter med samma arbetsuppgifter som under det tidigare A1-intygets giltighetstid.
Företagarverksamheten ska vara likartad i Finland och det andra EU-landet
Den som bedriver företagarverksamhet i Finland kan tillfälligt åka för att utföra ett likartat arbete i ett annat EU-land och alltjämt omfattas av den finska sociala tryggheten.
Då man fastställer huruvida en företagares arbete utomlands är likartat med det arbete som företagaren normalt utför utgår man från arbetets faktiska karaktär. Huruvida arbetet i ett annat EU-land betraktas som lönearbete eller arbete som utförs av en självständig yrkesutövare saknar betydelse.
Normalt betraktas ett arbete som en företagare utför inom samma bransch som likartat arbete. Ett arbete inom samma bransch kan också vara mycket olikartat; därför går det inte alltid att tillämpa denna allmänna regel.
Exempel: olikartat arbete
En person arbetar som restaurangföretagare i Finland och flyttar tillfälligt till Estland för att arbeta som slaktarföretagare. Personen anses inte utföra likartat arbete, eftersom arbetet i Estland inte påminner om arbetet i Finland. Således kan personen inte omfattas av den finska sociala tryggheten som utsänd företagare.
Exempel: Likartat arbete
Personen är en självständig yrkesutövare som arbetar som advokat och har specialiserat sig på den finska strafflagstiftningen. Advokaten får ett svenskt uppdrag som består i att ge ett storföretag rådgivning inom ägarstyrning. Eftersom advokaten alltjämt arbetar med juridik kan advokaten verka som utsänd företagare i Sverige och kvarstå inom den finska sociala tryggheten, om utsändningsförutsättningarna i övrigt uppfylls.
Arbetet utomlands ska vara tillfälligt
Arbetet utomlands ska alltid vara tillfälligt för att företagaren ska kunna anses vara en utsänd företagare.
En utsänd företagare kan bedriva företagarverksamhet utomlands och omfattas av den sociala tryggheten i Finland i högst 24 månader.
Om en utsänd företagare arbetar i samma land oavbrutet i över 24 månaders tid, men ändå fortfarande tillfälligt, kan företagaren omfattas av den finländska sociala tryggheten med dispens, om det finns förutsättningar för att bevilja dispens.
Pensionsskyddscentralen kan bevilja företagaren flera på varandra följande intyg om rätten att omfattas av den finländska sociala tryggheten om den totala tiden utomlands i samma land är högst 24 månader.
En ny utlandsarbetsperiod till samma land gör att en ny period på 24 månader börjar räknas. Som ny arbetsperiod till det tidigare arbetslandet kan man normalt anse sådant arbete som börjar när det gått minst två månader sedan den tidigare utlandsarbetsperioden till samma land avslutats.
Exempel på byte av arbetsland:
En i Finland bosatt företagare åker tillfälligt för att i 18 månader bedriva samma företagarverksamhet i Sverige. Efter arbetet i Sverige åker personen ännu för 10 månader till Norge för att utvidga sin företagarverksamhet. Efter det här återvänder personen till Finland för att fortsätta sin företagarverksamhet från Finland. Företagaren ansöker om A1-intyg från Pensionsskyddscentralen för båda arbetsperioderna som bevis på rätten till den finländska sociala tryggheten. Företagaren kan beviljas A1-intyg till Sverige för 18 månader och efter det ännu till Norge för 10 månader.
Se närmare om dispensförfarande i anvisningarna Dispens i EU-fall.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen har ändrats till följd av de ändringar som uppstått på grund av ändringen av arbetsavtalslagens tillämpningsbestämmelse som trädde i kraft 1.7.2023 Arbetsavtalslagens 1 kap. 1 § 1 mom. har kompletterats med bestämmelsen att i tvetydiga fall ska bedömningen av om ett anställningsförhållande föreligger göras genom en helhetsprövning. I bestämmelsen räknas de omständigheter upp, som ska tas i beaktande i helhetsprövningen. Ändringarna har gjorts i anvisningens del ”Gränsdragningen mellan arbete som utförs i en anställning och arbete som utförs som företagarverksamhet görs utifrån en helhetsprövning (helhetsbedömning)”. Anvisningens text har på sina ställen preciserats.
Arbete i förvärvsyfte försäkras enligt arbetspensionslagarna
Arbete som utförs i förvärvssyfte, alltså förvärvsarbete, ska försäkras enligt arbetspensionslagarna.
Arbete i ett anställningsförhållande (arbetsavtalsförhållande eller tjänsteförhållande) är osjälvständigt förvärvsarbete. Osjälvständigt förvärvsarbete försäkras enligt de pensionslagar som gäller anställningsförhållanden.
Arbete som företagare är självständigt förvärvsarbete. Självständigt förvärvsarbete försäkras enligt de pensionslagar som gäller företagare.
Man kan också arbeta i annat än förvärvssyfte. Sådant arbete är t.ex.
- talkoarbete, grannhjälp
- fritidsaktivitet
- förtroendeuppdrag
- arbetspraktik.
Arbetspensionslagarna gäller inte arbete som inte utförs i förvärvssyfte.
Mera
Sedvanlig fritidsaktivitet och arbete i samband med den står utanför arbetsavtalslagens tillämpningsområde.
Som sedvanlig fritidsaktivitet betraktas enligt detaljmotiveringen till arbetsavtalslagen (RP 157/2000 rd) bl.a. frivillig handledning av barn och unga inom idrottsföreningar och även annat arbete inom motsvarande föreningsverksamhet, som inte utförs i förvärvssyfte.
Det är kännetecknande för arbete inom sedvanliga fritidsaktiviteter att det inte utförs i förvärvssyfte. Vederlaget för arbetet är vanligtvis litet och har karaktären av kostnadsersättning. När det i samband med sedvanliga fritidsaktiviteter betalas kostnadsersättningar för faktiska kostnader till den som utför arbete, betyder inte ens en större ersättning i sig att det är fråga om ett anställningsförhållande.
Gränsdragningen mellan sedvanlig fritidsaktivitet och ett anställningsförhållande görs genom att granska om arbetet uppfyller kännetecknen för ett anställningsförhållande. Då fäster man uppmärksamhet vid bl.a. om
- arbetet utförs för verksamhetsarrangörens räkning
- arrangören får ekonomisk nytta av verksamheten
- arrangören leder och övervakar verksamheten för att uppnå ett ekonomiskt resultat
- den som utför arbetet gör det i förvärvssyfte.
Kännetecknen för ett anställningsförhållande
Vid tillämpningen av arbetspensionslagarna följs arbetsavtalsbegreppet enligt arbetsavtalslagen. Ett anställningsförhållande definieras enligt kännetecknen för ett arbetsavtal.
Kännetecknen för ett anställningsförhållande är
- ett avtal
- personligt utförande av arbetet
- mot vederlag
- för arbetsgivarens räkning
- under arbetsgivarens ledning och övervakning.
Alla kännetecken för ett anställningsförhållande ska uppfyllas samtidigt för den som utför arbetet, för att det ska vara fråga om ett anställningsförhållande.
I ett anställningsförhållande finns det ett avtal om arbetet mellan en arbetstagare och en arbetsgivare
I ett anställningsförhållande finns det ett avtal om arbetet mellan en arbetstagare och en arbetsgivare. Parterna i ett arbetsavtal är arbetsgivaren och arbetstagaren.
I ett anställningsförhållande finns det ett avtal om arbetet mellan en arbetstagare och en arbetsgivare
I ett anställningsförhållande finns det ett avtal om arbetet mellan en arbetstagare och en arbetsgivare. Parterna i ett arbetsavtal är arbetsgivaren och arbetstagaren. Vid uppgörandet av ett arbetsavtal behöver man inte följa en viss form
Ett arbetsavtal kan ingås
- muntligt
- skriftligt
- elektroniskt.
För klarhetens skull är det bra att göra upp ett skriftligt arbetsavtal.
Mera
Ett arbetsavtal kan också uppkomma tyst när en arbetsgivare tillåter att en arbetstagare arbetar för arbetsgivarens räkning, även om inget uttryckligt avtal har ingåtts.
Ett arbetsavtal kan också benämnas någonting annat än arbetsavtal.
Avtalets benämning är inte i sig avgörande vid bedömningen om det är fråga om ett arbetsavtal eller något annat avtal om utförande av arbete (t.ex. uppdrag).
I ett arbetsavtal förbinder arbetstagaren sig att själv personligen utföra arbetet
I ett arbetsavtal förbinder arbetstagaren sig att själv personligen utföra arbetet.
Även medlemmarna i ett arbetslag förbinder sig att utföra arbetet personligen. Ett arbetsavtal uppstår mellan varje medlem i arbetslaget och arbetstagaren.
Mera
I ett anställningsförhållande får en arbetstagare anlita biträden, om det har avtalats om det med arbetsgivaren. Det är möjligt för arbetstagaren att avtals- eller samtyckesbaserat också anlita vikarie eller använda sig av ett motsvarande arrangemang.
I ett anställningsförhållande utför arbetstagaren arbete mot vederlag
Enligt arbetsavtalet utför arbetstagaren arbete i förvärvssyfte mot lön eller annat vederlag.
Vederlaget kan bestå av olika prestationer. Vederlaget kan t.ex. vara
- penninglön
- naturaförmåner
- förmåner enligt belöningssystem (t.ex. resultatpremie, aktiepremie).
Som pensionsgrundande arbetsinkomst betraktas i regel alla sådana prestationer som arbetsgivaren betalar arbetstagaren som vederlag för arbete som utförts enligt arbetsavtalet.
I ett anställningsförhållande har arbetsgivaren en skyldighet att betala lön. I praktiken kan vederlaget för arbetet också betalas av någon annan än arbetsgivaren (t.ex. serviceavgifter, lönegaranti).
I ett anställningsförhållande arbetar arbetstagaren för arbetsgivarens räkning
Genom arbetsavtalet förbinder arbetstagaren sig att arbeta för arbetsgivarens räkning. Nyttan av arbetsprestationen (arbetets ekonomiska resultat eller arbetets värde) kommer direkt arbetsgivaren till godo.
Den lön som arbetstagaren får är inte direkt nytta av arbetet som avses här utan vederlag för arbetet.
I ett anställningsförhållande arbetar arbetstagaren under arbetsgivarens ledning och övervakning (direktionsrätt)
I ett anställningsförhållande har arbetsgivaren rätt att leda och övervaka arbetet, dvs. direktionsrätt. Arbetsgivaren ska ha rätt att både leda och övervaka för att det ska handla om den direktionsrätt som ingår i ett anställningsförhållande.
Arbetsgivaren har rätt att bestämma bl.a.
- vilket arbete som ska utföras
- var arbetet ska utföras
- när arbetet ska utföras
- hur arbetet ska utföras.
Arbetsgivaren har också rätt att övervaka att arbetet görs enligt de bestämmelser som getts.
Arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet är i praktiken det viktigaste kännetecknet för ett anställningsförhållande när man bedömer om ett arbete utförs i ett anställningsförhållande eller något annat förhållande (t.ex. uppdragsförhållande). Arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet innebär att arbetstagaren står i en osjälvständig ställning i förhållande till arbetsgivaren. Arbetsgivaren har i sista hand beslutanderätten i frågor som gäller arbetet och rätt att leda och övervaka arbetet. Arbetstagaren har skyldighet att utföra arbete enligt de anvisningar och föreskrifter som arbetsgivaren inom sin behörighet utfärdar.
Arbetsgivaren förutsätts inte nödvändigtvis konkret utöva sin makt att leda och övervaka arbetet.
Arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet kan ta sig olika uttryck i olika arbeten (t.ex. fabriksarbete, planeringsarbete).
Kännetecknen för ett arbetsavtal är tvingande lagstiftning
Begreppet arbetsavtal i arbetsavtalslagen är tvingande rätt. Anställningens existens avgörs utgående från om kännetecknen för ett anställningsförhållande uppfylls av det faktiska utförandet av arbetet.
Parterna i ett avtal om utförande av arbete kan till exempel inte på ett sätt som avviker från lagen och som är bindande för pensionsanstalten avtala om
- huruvida det handlar om ett anställningsförhållande
- vilken arbetspensionslag som tillämpas på arbetet
- att en prestation (t.ex. resultatpremie) som betalas på basis av arbete som utförts i ett anställningsförhållande och som ingår i den pensionsgrundande arbetsinkomsten inte beaktas när pensionen och arbetspensionsförsäkringsavgifterna fastställs.
Drag hos företagarverksamhet
I lagen om pension för företagare (FöPL) avses med företagare en person som utför förvärvsarbete utan att stå i ett anställningsförhållande eller ett tjänste- eller annat offentligrättsligt anställningsförhållande.
I lagstiftningen finns ingen bestämmelse om kännetecknen för företagarverksamhet. När det bedöms om en person är en företagare enligt FöPL, kan de genom rätts- och beskattningspraxis etablerade kännetecknande dragen för företagarverksamhet tas som hjälp.
Drag som kännetecknar självständig yrkesutövning är bl.a.
- förvärvssyfte
- självständighet
- företagarrisk
- verksamheten är allmän, offentlig och omfattande.
Alla ovan nämnda drag som kännetecknar företagarverksamhet behöver inte förekomma samtidigt. Det viktiga är att en företagare arbetar i förvärvssyfte för sin egen räkning och självständigt i en sådan utsträckning att han eller hon inte är underställd en arbetsgivares rätt att leda och övervaka arbetet såsom i ett anställningsförhållande.
Mera
Att ett förhållande där det utförs arbete inte kan verifieras som ett anställningsförhållande innebär inte automatiskt att det är fråga om företagarverksamhet. Om det emellertid är fråga om arbete i förvärvssyfte, utgår man vid tillämpningen av arbetspensionslagarna för den privata sektorn från att det är företagarverksamhet.
Förvärvssyfte och företagarrisk
Man bedriver företagarverksamhet i förvärvssyfte. Företagaren bär risken för att verkesamheten generar förvärvsinkomster och att företagaren får företagarvinst av verksamheten.
Tecken på företagarskap och företagarrisk är att ersättningen för arbetet bestäms utifrån resultatet av det färdiga arbetet, i synnerhet om betalningen av ersättning är beroende av om uppdragsgivaren godkänner arbetet. En företagare kan också vara skyldig att rätta till arbetet på egen bekostnad. Det är typiskt att företagaren själv ansvarar för genomförandet av sin arbetsprestation eller sitt uppdrag. Till företagarverksamhet hör vanligtvis ekonomiskt ansvar för genomförandet av uppdraget samt skyldighet att se till att uppdraget man tagit emot genomförs vid behov med vikariearrangemang på egen bekostnad.
Ett typiskt drag hos företagarverksamhet är investering av kapital i verksamheten (t.ex. lokaliteter, maskiner, material och avlöning av arbetskraft).
En betydande kapitalinsats är ofta en omständighet som starkt tyder på företagarverksamhet. Betydelsen av investerat kapital kan variera mellan olika branscher. Personer som allmänt erbjuder tjänster som bygger på deras egen yrkeskunskap (t.ex. läkare) kan vara företagare utan en betydande kapitalinsats. Då kan t.ex. flera samtidiga uppdrag tyda på att verksamheten är företagarmässig. Även offentlig verksamhet och t.ex. annonsering om tjänsterna tyder på företagarverksamhet.
I företagarskap ingår en risk att förlora kapital.
Företagarens självständighet i relation till den som låter utföra arbetet
Av central betydelse vid gränsdragningen mellan anställning och företagarskap är om företagaren är självständig i relation till den som låter utföra arbete. En företagare är inte underställd arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet (direktionsrätt) såsom i ett anställningsförhållande. En företagare kan i regel själv besluta om bl.a.
- hurdana arbeten han eller hon utför
- om han eller hon åtar sig ett arbete
- hur många uppdragsgivare han eller hon har
- hur han eller hon prissätter sitt arbete.
I princip beslutar företagaren också själv över hur arbetet i praktiken ska utföras inom ramarna för uppdraget eller avtalet med den som låter utföra arbetet.
Den som låter utföra arbetet kan ge företagaren bestämmelser om arbetet. Den som låter utföra arbetet och företagaren avtalar om uppdragets innehåll. Uppdragsgivaren kan också ge företagaren anvisningar om hur uppdraget ska genomföras. Då är det inte fråga om arbetsgivarens direktionsrätt, utan om en allmän rätt för uppdragsgivaren eller beställaren att styra arbetet, vilket i praktiken kan ske till och med mycket konkret och detaljerat.
Omfattande, allmän och offentlig verksamhet
I lagarna om pension för företagare fastställs kriterier om bl.a. företagararbetets varaktighet och värdet av företagarens arbetsinsats. De innehåller inte kriterier som gäller hur allmän, omfattande eller offentlig företagarverksamheten är.
När man definierar om en person betraktas som företagare och om det är fråga om företagarverksamhet enligt lagarna om pension för företagare, kan man vid helhetsbedömningen fästa uppmärksamhet vid om verksamheten är företagarmässig och etablerad.
Som ett företagarmässigt drag kan betraktas t.ex. att personen självständigt erbjuder sina tjänster och meddelar offentligt hurdana arbetsprestationer man kan beställa av honom eller henne. Att verksamheten är etablerad utåt kan avspeglas t.ex. av att beställningar och fakturering sköts genom ett bolag.
Avtalet om företagarens arbete
Det är typiskt för arbete i egenskap av företagare att avtalet om arbetet tydligt är något annat än ett arbetsavtal
- till sin benämning
- till sin ordalydelse
- till sin terminologi
- till avtalsvillkoren.
Av avtalet kan man ofta dra slutsatsen att parterna uttryckligen har haft som avsikt att fastställa villkoren för annat än arbete i ett anställningsförhållande.
Benämningen på avtalet om arbetet är i sig inte avgörande när man bedömer om det är fråga om arbete i egenskap av företagare enligt arbetspensionslagarna eller i egenskap av anställd. Förhållandets rättsliga natur (anställningsförhållande, företagare) bedöms utifrån de faktiska omständigheterna kring arbetet.
För klarhetens skull är det bra att ingå ett skriftligt avtal om arbetet.
Annat som tyder på företagarverksamhet
Vid bedömning av huruvida de grundläggande dragen hos företagarverksamhet (förvärvssyfte, självständighet, företagarverksamhet och bl.a. hur allmän verksamheten är) kan uppmärksamhet fästas bl.a. vid
- det konkreta sättet att utföra arbetet
- avlöningen
- antalet uppdrag
- uppdragsgivarens rätt att styra arbetet.
Mera
Omständigheter kring det konkreta sättet att utföra arbetet är bl.a. följande:
- den som utför arbetet har ingen skyldighet att göra det personligen, utan har rätt att anliga biträden och vikarier utan att höra den som låter utföra arbetet
- den som utför arbetet får själv bestämma om sin arbetstid
- den som utför arbetet skaffar själv sina arbetsredskap och de anläggningar och material som behövs för arbetet
- den som utför arbetet gör det i sina egna lokaliteter som han eller hon utrustat för verksamheten
- den som utför arbetet har ett eget försäljningslager
- sättet att utföra arbetet avviker från det som anställda hos den som låter utföra arbetet har.
Omständigheter kring avlöningen är bl.a.:
- den som utför arbetet får en ersättning för det färdiga resultatet av arbetet (rättelse av fel på egen bekostnad)
- ersättningen betalas utgående från resultatet av arbetet, t.ex. som styckeersättning eller enligt faktura
- kostnader ersätts inte separat
- ersättningen innehåller inte ersättning för semester och övertid
- i ersättningen beaktas företagarens pensions- och olycksfallsförsäkringsavgifter kalkylmässigt
- ersättningen bestäms på andra grunder än för anställda hos den som låter utföra arbetet eller för anställda i allmänhet
- i vilken grad den som utför arbetet är ekonomiskt beroende av arbetstillfällen som den som låter utföra arbetet erbjuder.
Omständigheter kring antalet uppdrag är bl.a.:
- flera samtidiga uppdrag
- flera uppdrag i följd av olika beställare
- det finns inte avtal som begränsar arbete åt andra uppdragsgivare.
Omständigheter kring uppdragsgivarens rätt att styra arbetet är bl.a.:
- den som låter utföra arbetet har inte rätt att fast styra arbetet, kontakterna mellan den som låter utföra arbetet och den som utför det är inte täta
- den som utför arbetet har rätt att själv besluta om hur arbetet ordnas och organiseras i praktiken.
Vid helhetsbedömningen kan man också beakta
- försäkringar som tecknats för verksamheten
- anmälningar om verksamheten till myndigheterna.
Försäkringar och anmälningar visar inte i sig att personen arbetar som en företagare enligt lagarna om pension för företagare. Situationen bedöms som en helhet utifrån de faktiska omständigheterna.
Mera
Omständigheter kring försäkringar och anmälningar är bl.a.
- ansökan om näringstillstånd
- anmälan till handelsregistret och näringsanmälan
- tidigare beskattningspraxis (om den skattskyldiga har deklarerat sina inkomster som näringsidkare)
- FöPL- eller LFöPL-försäkring
- verksamhet som bedrivs i bolagsform
- anmälan till förskottsuppbördsregistret
- skyldighet att betala mervärdesskatt.
Gränsdragningen mellan arbete som utförs i en anställning och arbete som utförs som företagarverksamhet görs utifrån en helhetsprövning (helhetsbedömning)
I de flesta avtalsförhållanden som gäller arbete är det tydligt huruvida arbetet utförs i ett anställningsförhållande till en arbetsgivare eller som företagare utifrån ett företagarförhållande.
Den rättsliga karaktären av ett förhållande i vilket arbete utförs avgörs genom att studera de lagstadgade kriterierna i arbetsavtalslagen.
Ofta går det att identifiera ett anställningsförhållande genom att granska om samtliga kriterier som nämns i arbetsavtalslagen uppfylls (utförande av arbetet ska basera sig på ett avtal, utföras för arbetsgivarens räkning på basis av ett personligt åtagande, mot vederlag och under arbetsgivarens ledning och övervakning). Utöver en granskning av de enskilda kriterierna för anställningsförhållandet behövs det i vissa fall en helhetsprövning för att kunna avgöra om det är fråga om arbete som utförs i ett anställningsförhållande eller som företagare.
I situationer som lämnar rum för tolkning bedöms den rättsliga karaktären utifrån en helhetsprövning (Arbetsavtalslagen 1:1.1). Helhetsprövningen (helhetsbedömningen) har betydelse i fastställandet av den rättsliga karaktären av ett förhållande i vilket arbete utförs i sådana fall där det också efter en granskning av om de enskilda kriterierna för ett anställningsförhållande enligt arbetsavtalslagen uppfylls förblir oklart eller lämnar rum för tolkning gällande vilket rättsförhållande som gäller för utförandet av arbetet. I fall som lämnar rum för tolkning bedöms rättsförhållandet i två steg.
Mera
Om det är klart att alla enskilda kriterier enligt arbetsavtalslagen uppfylls i rättsförhållandet i fråga, behövs ingen helhetsprövning.
Om det är klart att alla kriterier enligt arbetsavtalslagen inte uppfylls (till exempel ett bindande avtal mellan parterna fattas), avgörs karaktären av rättsförhållandet i fråga inte av en helhetsbedömning. Helhetsprövningen kan inte användas för att till rättsförhållandet skapa fram kriterier som saknas för ett anställningsförhållande.
Med helhetsprövningen kan man inte heller komma fram till att uppfyllandet av något enskilt lagstadgat kriterium för anställningsförhållandet på något sätt upphävs i rättsförhållandet.
Helhetsprövningen har i praktiken betydelse framför allt när en gränsdragning görs mellan arbete som utförs i ett anställningsförhållande och arbete som utförs som företagare. En helhetsprövning kan komma i fråga också vid gränsdragningen mellan arbete i anställningsförhållande och arbete utanför anställningsförhållande, t.ex. frivilligarbete, talkoarbete, hobbyverksamhet eller praktik.
Mera
Helhetsprövning är inte en ny metod för att avgöra huruvida arbetet utförs i anställningsförhållande eller i något annat rättsligt förhållande. Om behovet att i oklara eller omtvistade fall bedöma arbetsförhållandets rättsliga natur genom en helhetsbedömning har antecknats i bland annat i de förberedande arbeten för arbetsavtalslagen (RP 157/2000, s. 60). Vid tillämpningen av arbetspensionslagarna har praxis också tidigare varit att använda helhetsprövning när den rättsliga karaktären av det förhållande som hänför sig till arbetet och den arbetspensionslag som ska tillämpas på arbetet har fastställts. Från och med 1.7.2023 finns en bestämmelse i arbetsavtalslagen (1:1.1) om att en helhetsprövning ska göras i tvetydiga fall.
Det kan bli nödvändigt att basera helhetsbedömningen på de faktorer som var kända när avtalsförbindelsen ingicks eller, om det i ett senare skede råder oklarhet om rättsförhållandets karaktär, på de faktiska arbetsvillkoren och arbetsförhållandena. Vid denna bedömning har de faktiska avgöranden som träffats och förfaranden som tillämpats under pågående rättsförhållande betydelse.
Mera
Parternas gemensamma praxis när avtalet ska följas och verkställas kan vara ett bevis på parternas uppfattning om avtalet och avsikt i fråga om avtalet. Detta kan vara ett bevis på rättsförhållandets faktiska karaktär, men endast i det fall att arbetsvillkoren och arbetsförhållandena motsvarar eller stöder denna uppfattning. (RP 215/2022 s. 33.)
När det inte har ingåtts något skriftligt avtal om arbetet eller det efteråt uppstår oklarheter om avtalets innebörd, fäster man vid helhetsbedömningen uppmärksamhet vid den faktiska ledningen och övervakningen av arbetet. Konkreta bestämmelser och övervakningsåtgärder som gäller arbetet kan vara bevis på arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet på det sätt som det ingår i ett anställningsförhållande.
Parternas likadana uppfattningar spelar en roll om de överensstämmer med avtalet och arbetet och de faktiska omständigheterna kring arbetet.
I tvetydiga fall som gäller rättsförhållandets karaktär är det fråga om en avvägning mellan de faktorer som å ena sidan beskriver arbetstagarens osjälvständiga och underordnade ställning och å andra sidan de faktorer som beskriver dennes självständiga ställning.
Genomförandet av en helhetsbedömning förutsätter specifikation av de fakta som ligger till grund för bedömningen och att bedömningen görs av det inbördes viktningsvärdet mellan omständigheter som talar för eller omständigheter som talar emot att ett anställningsförhållande.
Vad tas i beaktande i helhetsprövningen?
Vid helhetsprövningen definierar man ställningen för den som utför arbete (arbetstagare i anställningsförhållande, företagare) genom en bedömning som beaktar alla rådande omständigheter i rättsförhållandet. Det som är väsentligt är huruvida arbetet utförs i en självständig eller osjälvständig ställning i förhållande till den som låter utföra arbetet.
Enligt arbetsavtalslagen beaktar helhetsprövningen:
- villkoren för utförande av arbete
- de förhållanden under vilka arbetet utförs
- parternas avsikt i fråga om rättsförhållandets karaktär samt
- andra omständigheter som påverkar parternas faktiska ställning i rättsförhållandet.
Förteckningen är inte uttömmande. I enskilda tolkningssituationer kan man bedöma ställningen för den som utför arbete också utifrån andra fakta som beskriver rättsförhållandets karaktär. Även andra omständigheter kan beaktas som kan ha betydelse vid bedömningen av arbetstagarens osjälvständiga eller självständiga ställning i ett förhållande i vilket arbetet utförs.
Mera
Med bestämmelsen om helhetsprövning ändras inte innehållet i arbetsavtalslagens enskilda kriterier för anställningsförhållande, utan den tolkningspraxis som gäller deras innehåll är fortfarande av betydelse för konstaterande av att ett anställningsförhållande föreligger. De enskilda kriterierna för anställningsförhållande och deras innehåll har betydelse också vid helhetsprövningen. (RP 215/2022 s. 17).
Villkor för utförande av arbete
Av betydelse är bland annat:
- hurudana arbetsvillkor som avtalats för arbetet
- vad som har överenskommits om uppgifterna i deras helhet och/eller om en enskild arbetsuppgift
- vad som överenskommits om parternas ansvar, rättigheter, skyldigheter och bestämmanderätt vid utförandet av uppgifterna
motsvarar uppgifterna de uppgifter som andra som arbetar åt den som låter utföra arbetet ska utföra eller har de sådana särdrag som påverkar bedömningen av rättsförhållandets karaktär.
De förhållanden under vilka arbetet utförs
Med begreppet förhållanden under vilka arbetet utförs avses verksamhetens art eller de faktorer som bestämmer arbetsförhållandena och som visar arbetstagarens osjälvständiga eller självständiga ställning i rättsförhållandet.
Förhållandena under vilka arbetet utförs i är individuella och bedöms fallspecifikt. Förhållandena under vilka arbetet utförs är dessutom i viss mån beroende av branschens natur.
Parternas avsikt i fråga om rättsförhållandets karaktär
Parternas motiverade uppfattningar om rättsförhållandets karaktär har en stor betydelse för bestämmandet av rättsförhållandets karaktär. Det väsentliga är vad parterna har kommit överens om eller vilken deras gemensamma avsikt varit eller hur de har uppfattat situationen när de har avtalat om arbetet. Vid den här bedömningen har parternas ställning vid den tidpunkt när avtalet ingicks betydelse.
Avtalets rubrik (t.ex. uppdragsavtal, konsultavtal, partnerskapsavtal eller annat avtal med en lättföretagare) kan avslöja avtalsparternas avsikt, men avtalets rubrik i sig har inte någon avgörande betydelse som bestämmare av rättsförhållandets karaktär. För att avtalets rubrik ska ha relevans i bedömningen, ska rubriken överensstämma med arbetsvillkoren och de faktiska förhållandena.
Mera
Om avtalets rubrik skiljer sig från det hur och under vilka förhållanden arbetet har utförts under avtalstiden, förbigås avsikten med rättsförhållandets karaktär som härletts från avtalets rubrik vid bedömningen. Rättsförhållandets form (avtalets rubrik) som överenskommits t.ex. genom vilseledande av den som ska utföra arbetet eller genom att utnyttja dennes oförstånd, och som inte motsvarar verkligheten och vars syfte är att kringgå arbetsgivarförpliktelserna eller arbetstagarens rättigheter, får således inget rättsskydd. För att ha relevans ska avtalets rubrik således överensstämma med arbetsvillkoren och de faktiska förhållandena. För att parternas avsikt eller uppfattning om rättsförhållandets karaktär ska få vikt vid helhetsbedömningen behöver den alltså få stöd från andra element som visar rättsförhållandets karaktär. (RP 215/2022 s. 30-31.)
Andra omständigheter som påverkar parternas faktiska ställning i rättsförhållandet
Som andra faktorer som påverkar avtalsparternas faktiska ställning beaktas bl.a. det på vilket sätt den som låter utföra arbetet har använt sig av sin rätt att leda och övervaka (direktionsrätt) den som utför arbetet. Graden av utövande direktionsrätten som den som låter utföra arbete använder sig av kan visa sig i den underordnade och osjälvständiga ställning som den som utför arbete har och tyda på ett anställningsförhållande.
Vilka redskap som används för övervakning (till exempel övervakning på basis av algoritmer eller övervakning genom kundrespons) saknar betydelse för bestämning av rättsförhållandets karaktär.
I helhetsbedömningen beaktas arbetets natur och det faktum att arbetsgivarens rätt att leda och övervaka arbetet kan ta sig olika uttryck i olika uppgifter och arbeten. Behovet att leda och övervaka arbetet varierar i olika arbeten och uppgifter. Till exempel i expertarbete i ett anställningsförhållande kan den som utför arbete i praktiken utföra arbetet mycket självständigt och arbetsgivarens möjlighet att i praktiken konkret leda och övervaka arbetet kan vara liten. Den som låter utföra arbete kan leda en som utför arbete som egenföretagare, till exempel en företagare som utför renoveringsarbete i hushåll, även mycket detaljerat i hur uppdraget ska genomföras.
Mera
Det hur graden av arbetsledning och övervakning eller sättet att genomföra dessa påverkar ställningen för den som utför arbetet och bestämmer rättsförhållandets karaktär är dock inte alltid lätt att konstatera, eftersom ledning och övervakning av arbetet sker också i samband med det arbete som utförs i företagarställning. Gränsdragningen kan vara svår i synnerhet i sådana fall där arbetet består enbart av den individuella arbetsinsatsen eller kompetensen eller yrkesskickligheten hos den som utför arbetet. Bl.a. i ett sådant fall förutsätter bedömningen av rättsförhållandets karaktär en övergripande granskning av de arbetsförhållanden som påverkar eller bestämmer ställningen för den som utför arbetet. (RP 215/2022 s. 31.)
Som en faktor som påverkar arbetstagarens faktiska ställning kan man beakta i vilken form (till exempel eget bolag eller egen firma) som den som utför arbetet gör det. Formen på arbetet som den som utför arbete har betydelse vid bedömningen av för vems räkning arbetet görs och vem som får ekonomisk vinning av arbetet.
Mera
Som andra faktorer som påverkar den faktiska ställningen för den som tuför arbete kan man beakta huruvida den som utför arbetet gör det i form av ett bolag eller genom egen firma eller med s.k. lättföretagarstatus och får den ekonomiska nyttan av uppdraget eller om hon eller han utför arbetet i en osjälvständig ställning åt en part som låter utföra arbetet som en del av dennes organisation. (RP 215/2022 s. 31.)
Lättföretagare är ett begrepp som lanserats av företag som erbjuder faktureringstjänster. Med begreppet åsyftas en fysisk person som sysselsätter sig själv under företagsliknande former men utan något eget FO-nummer och som anlitar ett faktureringsserviceföretags tjänster. (RP 215/2022 s. 10-11.)
Ur arbetsrättslig synvinkel är det möjligt att utföra arbete i förvärvssyfte antigen i ett anställningsförhållande eller i egenskap av företagare (självständig yrkesutövare). Eftersom lagstiftningen inte känner till begreppen lättföretagande och lättföretagare, bestäms ställningen för den som kallar sig lättföretagare i myndighetsverksamheten enligt antingen bestämmelserna om arbete som företagare eller bestämmelserna om lönearbete. (RP 215/2022 s. 11.)
Arbetspensionslagstiftningen känner inte till termen lättföretagare eller lättföretagande.
Som faktorer som påverkar den faktiska ställningen för den som utför arbete kan också beaktas till exempel att den som utför arbetet anmäler sig till förskottsuppbördsregistret, tecknar företagarens pensionsförsäkring och betalar mervärdesskatt. Vid helhetsprövningen kan sådana faktorer dock tillmätas betydelse endast om s.k. materiella fakta som råder i rättsförhållandet visar att den som utför arbete bedriver verksamhet för egen räkning. Av betydelse vid denna granskning är särskilt det huruvida företagarens ekonomiska risk förverkligas vid det arbete som den som utför arbete gör.
Mera
I RP 215/2022 på s. 32 omnämns exempelvisa drag som tyder på arbetstagar- och företagarställning.
Att den som utför arbetet står i en osjälvständig ställning i förhållande till uppdragsgivaren kan visa sig bland annat i att:
- den som ska utföra arbetet personligen förbundit sig att utföra arbetsprestationen utan någon rätt att anlita en vikarie eller underleverantör
- att den som utför arbetet inte har någon möjlighet att tacka nej till erbjuden arbetsuppgift eller bestämt arbetsskift
- att rätten att ta emot andra uppdrag har begränsats för den som utför arbetet
- att uppdragsgivaren instruerar, definierar och bestämmer det sätt på vilket arbetet utförs
- att arbetet inte är förenat med någon ekonomisk risk i samband med verksamheten
- att ställningen för den som utför arbetet inte skiljer sig från ställningen för den personal som är anställd hos uppdragsgivaren
Rättsförhållandet har drag som klart påminner om företagande om ställningen för den som utför arbetet präglas av:
- självständighet, offentlighet, utbredning
- ekonomisk bundenhet vid verksamheten och
- frihet och rätt att organisera arbetet och sina verksamhetsramar i huvudsak självständigt.
Det att den som utför arbetet har rätt att erbjuda sina tjänster och utföra uppdrag åt andra parter kan tyda på att den som utför arbetet har en självständig ställning.
Grunden för och storleken hos det vederlag som betalas för arbetet i förhållande till det vederlag som betalas till andra som är anställda av samma uppdragsgivare är i allmänhet ett bevis på att avsikten har varit att den som utför arbetet själv ska fullgöra sin försäkringsskyldighet.
Hur vederlaget eller ersättningen för arbetet beskattas kan beaktas vid helhetsbedömningen. Beskattningen avgör inte i sig om betalningen vid tillämpningen av arbetspensionslagarna betraktas som vederlag för arbete i ett anställningsförhållande.
Frilansare
Användningen av benämningen frilans varierar. En frilans kan uppfattas som en egenföretagare eller t.ex. en person som är anställd hos flera arbetsgivare.
Av benämningen frilans eller beskattningen av inkomsterna av frilansarbete som sådana kan man inte sluta sig till om personen omfattas av lagarna om pension för arbetstagare eller lagarna om pension för företagare.
Arbetspensionsförsäkringen för varje förhållande för utförande av arbete avgörs från fall till fall utifrån de faktiska omständigheterna. Olika arbeten kan behöva försäkras enligt olika arbetspensionslagar. Det är t.ex. möjligt att en person samtidigt är anställd hos en arbetsgivare och står i ett uppdragsförhållande till en annan uppdragsgivare. Även förhållanden för utförande av arbete som följer på varandra kan omfattas av olika arbetspensionslagar.
Tillämpning av FöPL förutsätter inte att den som utför arbetet har ett företag eller en firma för sin verksamhet. Frilansar som förvärvsarbetar men inte i ett anställningsförhållande kan vara företagare enligt FöPL.
Vid uthyrning av arbetskraft är den som utför arbetet anställd hos personaluthyrningsföretaget
Med uthyrning av arbetskraft avses ett avtalsbaserat arrangemang där ett personaluthyrningsföretag (bemanningsföretag) ställer sin arbetstagare på viss tid till kundföretagets (användarföretagets) förfogande (hyr ut) på villkor som det avtalats om i personaluthyrningsavtalet.
Vid uthyrning av personal består arbetstagarens anställningsförhållande till bemanningsföretaget under arrangemanget. Mellan bemanningsföretaget och den (uthyrda) arbetstagaren finns det ett arbetsavtal eller anställningsförhållande Bemanningsföretaget är (den uthyrda) arbetstagarens arbetsgivare.
Mellan användarföretaget och den (inhyrda) arbetstagaren finns det inget arbetsavtal eller anställningsförhållande, och användarföretaget är inte den (inhyrda) arbetstagarens arbetsgivare.
Mellan bemanningsföretaget och användarföretaget finns ett avtalsförhållande som möjliggör arrangemanget.
Mera
Mellan bemanningsföretaget och användarföretaget som anlitar inhyrd arbetskraft finns ett avtalsförhållande, enligt vilket användarföretaget betalar ersättning för den inhyrda arbetskraften till bemanningsföretaget. Bemanningsföretaget är i egenskap av de uthyrda arbetstagarnas arbetsgivare ansvarig för löneutbetalningen till de arbetstagare som uthyrts till användarföretaget. I praktiken kan man avtala om att användarföretaget sköter den s.k. tekniska löneutbetalningen till de inhyrda arbetstagarna.
Vid förmedling av arbete eller arbetskraft står den som utför arbetet inte i anställningsförhållande till den som förmedlar arbetet eller arbetskraften, den som utför arbetet kan stå i ett anställnings- eller uppdragsförhållande till den åt vilken hen arbetar
Vid förmedling av arbete eller arbetskraft finns det inget arbetsavtal eller anställningsförhållande mellan den som utför arbetet och den som förmedlar arbetet/arbetskraften, vilket innebär att den som förmedlar arbetet/arbetskraften är inte arbetsgivare till den som utför arbetet.
Det kan uppstå ett anställningsförhållande mellan den som utför arbetet och den som hen arbetar åt. Om det uppstår ett anställningsförhållande till den som utför arbetet och den som behöver arbetskraft, är den som behöver arbetskraft arbetsgivare till den som utför arbetet.
Vid förmedling av arbete eller arbetskraft kan det uppstå ett uppdragsförhållande mellan den som utför arbetet och den som behöver arbetskraft. I ett uppdragsförhållande arbetar den som utför arbetet i allmänhet som företagare enligt arbetspensionslagarna.
De som anlitar faktureringstjänstföretag för att fakturera för sitt arbete
Den som utför ett arbete kan fakturera ersättningen (lönen) för sitt arbete genom ett faktureringstjänstföretag.
Faktureringstjänstföretagens tjänster används ofta av dem som utför arbete under benämningen lättföretagare.
Ur arbetsrättslig synvinkel är det möjligt att utföra arbete i förvärvssyfte antigen i ett anställningsförhållande eller i egenskap av företagare (självständig yrkesutövare). Arbetspensionslagstiftningen känner inte till termen lättföretagare eller lättföretagande. När arbetspensionslagarna tillämpas bestäms ställningen för den som utför arbete och som kallar sig för lättföretagare antingen enligt bestämmelserna för företagararbete eller lönearbete.
Mera
Lättföretagare är ett begrepp som lanserats av företag som erbjuder faktureringstjänster. Med begreppet åsyftas en fysisk person som sysselsätter sig själv under företagsliknande former men utan något eget FO-nummer och som anlitar ett faktureringsserviceföretags tjänster. (RP 215/2022 s. 11.)
Faktureringstjänstföretag kan ha olika verksamhetsmodeller. Förenklat är modellen med faktureringsföretag den att den som utför arbetet själv skaffar sina uppdragsgivare (beställare, kunder) och avtalar med dem om uppdrag och arvoden. När arbetet har utförts, skickar uppdragstagaren faktureringsuppgifterna till faktureringstjänstföretaget, som fakturerar uppdragsgivaren. När uppdragsgivaren har betalat räkningen, drar faktureringstjänstföretaget bl.a. förskottsinnehållningen och faktureringsföretagets arvode av den betalda summan och betalar den återstående summan till den som utfört arbetet.
I verksamhetsmodellen med faktureringstjänstföretag finns det mellan faktureringstjänstföretaget och den som utfört arbetet och registrerat sig som användare av tjänsten i allmänhet inget arbetsavtal och sålunda inte heller något anställningsförhållande, vilket innebär att faktureringstjänstföretaget inte är arbetsgivare till den som utfört arbetet.
Det kan uppstå ett anställningsförhållande mellan den som utför arbetet och anlitar faktureringstjänstföretaget och den åt vilken hen arbetar (uppdragsgivaren, kunden, beställaren) och som betalar ersättningen (lönen) som hen fakturerar via faktureringstjänsten.
I allmänhet arbetar de som sysselsätter sig själva och anlitar faktureringstjänstföretag som företagare enligt arbetspensionslagarna.
När faktureringstjänstföretag anlitas finns det många aktörer kring utförandet av arbetet och betalningen av ersättningen: den som utför arbetet, den som låter utföra arbetet (uppdragsgivare, beställare, kund) och faktureringstjänstföretaget. Vid behov måste alla aktörers ställning definieras för att
- kunna fastställa om det är fråga om ett anställningsförhållande eller företagarverksamhet
- få reda på vem som är arbetspensionsförsäkringsskyldig arbetsgivare, om det är fråga om en anställning
- arbetspensionsförsäkringen och rättigheter och skyldigheter kring den ska gå rätt till.
Det är väsentligt att reda ut, mellan vilka det finns ett avtal om utförande av arbetet. Om det finns ett avtal om utförande av arbete mellan parterna, ska det utredas om det är fråga om arbete i ett anställningsförhållande som uppfyller kännetecken för arbetsavtal, eller annat avtal, t.ex. ett uppdragsavtal om arbete som företagare.
Om det inte finns ett avtal om utförande av arbete mellan parterna, uppkommer det varken ett anställningsförhållande eller ett uppdragsförhållande mellan parterna. En sådan aktör som inte är part i avtalet om utförande av arbete är varken i arbetsgivar- eller uppdragsgivarställning gentemot den som utför arbetet.
I modellen med faktureringstjänstföretag kan det mellan några aktörer finnas ett avtal om annat än utförande av arbete, t.ex. ett avtal om skötsel av fakturering.
Mera
I verksamhetsmodellen med ett faktureringstjänstföretag (där den som utför arbetet själv skaffar uppdragsgivare (beställare, kunder) och avtalar med dessa om uppdrag och arvoden och fakturerar ersättningen via ett faktureringstjänstföretag) handlar det inte om ett anställningsförhållande mellan faktureringstjänstföretaget och den som utför arbetet och anlitar faktureringstjänsten, eftersom
- det mellan faktureringstjänstföretagets och den som utför arbetet inte finns något avtal om arbete (den som utför arbetet avtalar själv om sitt arbete och villkoren för det med beställaren (kunden) och skaffar i allmänhet själv sina kunder och de arbetsuppgifter hen fakturerar för genom faktureringstjänstföretaget, det finns ett avtal om arbetet mellan den som utför det och beställaren)
- den som utför arbetet inte har förbundit sig att personligen utföra arbete åt faktureringstjänstföretaget eller åt någon annan för faktureringsföretagets räkning
- den som utför arbetet inte har förbundit sig att arbeta under faktureringstjänstföretagets ledning och övervakning (faktureringstjänstföretaget varken bestämmer vilket arbete som ska utföras var, hur och när eller övervakar arbetet)
- faktureringstjänstföretaget inte betalar den som utfört arbetet lön för arbete som hen utfört åt faktureringstjänstföretaget (det som går via faktureringstjänstföretaget är den ersättning som uppdragsgivaren betalar till den som utför arbetet)
I modellen med faktureringstjänstföretag har faktureringstjänstföretaget i allmänhet inget ansvar för arbetsprestationen som den som utför arbetet ska göra åt uppdragsgivaren (t.ex. vikariearrangemang, felaktig arbetsprestation) I allmänhet har faktureringstjänstföretaget inte heller något ansvar gentemot den som utfört arbetet och anlitar faktureringsföretaget för att den fakturerade summan ska betalas om uppdragsgivaren är insolvent. I ett anställningsförhållande har arbetsgivaren ansvar för arbetstagarens arbetsprestation och en skyldighet att betala lön.
På grundval av registrering som användare av faktureringstjänstföretag och skötsel av fakturering uppkommer inget anställningsförhållande mellan faktureringstjänstföretaget och den som anlitar tjänsten.
Det att en person anlitar ett faktureringstjänstföretag för att fakturera och få ersättning för arbete innebär i sig inte att det är fråga om arbete i egenskap av företagare och att företagaren i sin verksamhet anlitar faktureringsföretaget.
Om omständigheterna kring förhållandet mellan den som utför arbetet och den som låter utföra det uppfyller kännetecknen för ett anställningsförhållande, är det fråga om arbete som anställd trots att ersättningen faktureras och betalas genom ett faktureringstjänstföretag.
Exempel: En person arbetade som lastbilschaufför åt A Ab i några veckors tid år 2017. Personen körde en lastbil som ägdes av A Ab. Ersättningen för personens arbete fakturerades och betalades via ett faktureringstjänstföretag (FTF). FTF fakturerade A Ab för de arbetstimmar som personen kört. I faktureringen ingick lagstadgade avgifter och FTF:s arvode. Det fanns inget skriftligt avtal om arbetet. Enligt FTF avtalade FTF inte med vare sig personen eller någon annan om personens arbete eller villkoren för arbetet, varken skaffade eller prissatte arbetet, ledde eller övervakade arbetet eller ansvarade för personens arbetsprestation gentemot uppdragsgivaren eller för löneutbetalningen gentemot personen. Enligt FTF arbetade personen inte som anställd hos FTF och FTF betalade inte lön till personen på basis av ett anställningsförhållande. Enligt FTF arbetade personen som en s.k. lättföretagare. FTF anser sig ha fungerat som ett faktureringstjänstföretag. Enligt A Ab var personen inte anställd hos A Ab. A Ab ansåg att det köpt chaufförtjänster av FTF på basis av ett muntligt avtal och att personen var en chaufför som FTF skickat. Enligt FTF hade FTF inte sålt chaufförtjänster och inte skickat personen för att arbeta åt A Ab.
I ärendet bedömdes förhållandet mellan personen och FTF. Det konstaterades inget avtal om utförande av arbete mellan personen och FTF. I ärendet kunde det inte konstateras att personen hade arbetat som anställd hos FTF eller att FTF i egenskap av arbetsgivare skulle ha hyrt ut eller förmedlat personen för att arbeta åt A Ab. FTF ansågs inte ha varit personens arbetsgivare. FTF ansågs ha fungerat som faktureringstjänstföretag. De drag i FTF:s verksamhet som pekade på förmedling av arbetskraft ändrade inte bedömningen av FTF:s ställning, eftersom det vid förmedling av arbetskraft inte finns något anställningsförhållande mellan den som förmedlar arbetskraft och den som utför arbetet. Eftersom det inte konstaterades något avtal om utförande av arbete mellan personen och FTF, kunde FTF inte heller konstateras ha varit i uppdragsgivarställning gentemot personen.
I ärendet bedömdes förhållandet mellan personen och A Ab. Personen hade haft som uppgift att köra lastbil. Personen utförde arbetet med A Ab:s transportmateriel. Hen utförde transportarbetet personligen. Det bevisades inte att personen vare sig ägde eller hyrde transportmateriel för sin verksamhet eller gjorde investeringar för att tillhandahålla transporttjänster eller ordnade transporttjänster självständigt och företagarmässigt. I sin verksamhet hade personen ingen sådan ekonomisk risk som är typisk för företagarverksamhet. A Ab ansågs ha beslutat om transporterna och deras tidtabeller. A Oy hade möjlighet att leda och övervaka personens arbete. Personen hade fått vederlag för arbetet på basis av sina arbetstimmar. Personen ansågs ha arbetat som anställd hos A Ab, och således skulle A Ab ordna pensionsskydd enligt ArPL för personen för den lön som det betalat personen via FTF. (PSC:s beslut 3.12.2018)
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Penningbeloppen har uppdaterats enligt 2024 års nivå.
Åldersgränserna för försäkringsskyldigheten för företagare
Försäkringsskyldigheten enligt FöPL börjar i början av kalendermånaden som följer närmast efter företagarens 18-årsdag.
Företagarens försäkringsskyldighet upphör senast i slutet av den kalendermånad då
- 68 års ålder uppnås av företagare födda 1957 eller tidigare
- 69 års ålder uppnås av företagare födda 1958–1961
- 70 års ålder uppnås av företagare födda 1962 eller senare.
Företagarens försäkringsskyldighet efter att den lägsta pensionsåldern för åldersklassen uppnåtts
Försäkringsskyldigheten enligt FöPL för en företagare som går i ålderspension upphör i slutet av den kalendermånad som föregår den då företagarens ålderspension börjar.
För företagarverksamheten som fortsätter vid sidan av ålderspensionen har företagaren ingen försäkringsskyldighet enligt FöPL. Frivillig försäkring enligt FöPL är då ändå möjlig.
Flexibel pensionsålder för företagare
Företagare har rätt att gå i ålderspension tidigast från och med början av den kalendermånad som följer på den då åldern för åldersklassens lägsta pensionsålder uppnås. Företagarens lägsta pensionsålder fastställs från och med 1.1.2017 enligt födelseåret på följande sätt:
- 63 år för personer födda 1954 eller tidigare
- 63 år och 3 månader för personer födda år 1955
- 63 år och 6 månader för personer födda år 1956
- 63 år och 9 månader för personer födda år 1957
- 64 år för personer födda 1958
- 64 år och 3 månader för personer födda år 1959
- 64 år och 6 månader för personer födda år 1960
- 64 år och 9 månader för personer födda år 1961
- 65 år för personer födda 1962–1964
Den lägsta pensionsåldern för företagare födda år 1965 eller senare anpassas efter ändringen av livslängden och enligt ArPL 83 § och åldern fastställs med SHM:s förordning året när företagaren fyller 62 år.
Minimibeloppet för företagarverksamhetens arbetsinkomst som ska försäkras
FöPL tillämpas på företagare vars arbetsinsats uppskattas motsvara en arbetsinkomst på minst 9 010,28 euro om året (enligt nivån år 2024).
Företagaren omfattas inte av FöPL om
- företagarens årliga arbetsinkomst är mindre än den nedre gränsen för arbetsinkomsten enligt FöPL, 9 010,28 euro eller
- företagaren lyfter endast dividend eller vinstandel från företaget och arbetar inte i företaget.
Försäkring enligt FöPL förutsätter att företagaren arbetar i sitt företag. Att enbart äga ett företag är inte tillräckligt.
Huruvida en företagare med säsongartad företagsverksamhet omfattas av FöPL avgörs också utgående från den årliga arbetsinkomsten.
Mera
Exempel: Arbetsinkomst under FöPL:s gränsbelopp
En företagare som år efter år är verksam som företagare och vars arbetsinkomst varje år under fem månaders tid är t.ex. 1 000 euro i månaden, omfattas inte av FöPL.
Företagarens försäkringsskyldighet bedöms inte enbart utgående från timantalet, utan bedömningen ska utgå från arbetsinsatsen och arbetets värde.
Mera
Exempel: Bedömning av om en person omfattas av FöPL
En röntgenläkare som har sin huvudsyssla på ett kommunalt sjukhus ger utlåtanden om röntgenbilder till en privat läkarstation som bisyssla. Inkomsterna av utlåtandena är ca 25 000 euro om året. Tiden som används till det är ca 2-2½ timmar i veckan. Trots att antalet arbetstimmar tyder på att företagarverksamheten är småskalig, ska också arbetets värde beaktas vid bedömningen av försäkringsskyldigheten. Företagaren försäkras enligt FöPL.
Företagare med en arbetsinkomst som är lägre än den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomst har under vissa förutsättningar rätt att teckna en frivillig försäkring enligt FöPL.
Hur arbetsinkomsten ska uppskattas beskrivs närmare i handboken om arbetsinkomster som PSC gjort i samarbete med företagarorganisationer.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen har kompletterats med information om vilka faktorer som kan beaktas vid bedömningen av 4 månaders sammanhängande tid och omfattande av FöPL när en person utför enstaka kortvariga uppdrag. Anvisningen har också sammanslagits med anvisningen Säsongbetonad företagarverksamhet.
Verksamhet som ska försäkras enligt FöPL ska fortgå utan avbrott i minst fyra månader
När man räknar hur länge företagarverksamheten har fortgått beaktas tiden från början av den kalendermånad som följer på den då företagaren fyllt 18 år. En kalendermånad anses bestå av 30 dagar.
Tidsperiodens längd i månader räknas så att antalet dagar som ingår i den divideras med trettio.
Kalendermånadernas längd utjämnas så att den sista dagen i månaden och under skottår även den näst sista dagen i februari betraktas som den 30 dagen i månaden.
Exempel: Hur tiden för företagarverksamheten beräknas
Företagarverksamheten som har fortgått under tiden 1.1.2013 – 30.4.2013 har fortgått 4 månader.
Företagarverksamhet som har fortgått under tiden 2.1.2013–30.4.2013 har inte fortgått 4 månader, eftersom en kalendermånad anses bestå av 30 dagar och den sista dagen i månaden betraktas som den 30 dagen. I januari har det ingått 29 dagar beräknade enligt FÖPF 4 §.
Företagarverksamheten som har fortgått under tiden 8.7.2013–7.11.2013 har fortgått jämnt 4 månader. I perioden ingår 120 dagar räknade enligt FÖPF 4 §.
Företagarverksamheten som har fortgått under tiden 9.7.2013–7.11.2013 har inte fortgått 4 månader enligt FöPL, trots att det faktiska antalet dagar under perioden är 122.
När kan man anse att företagarens verksamhet fortgår i minst fyra månader?
Företagarverksamhet som utförs inom ramarna för ett firmanamn, ett samfund eller en sammanslutning samt registrering i förskottsuppbördsregistret kan anses vara tecken på företagarverksamhetens kontinuitet och beredskap att ta emot uppdrag. Utifrån det kan man också vanligtvis uppskatta att företagarverksamheten fortsätter minst de 4 månader som förutsätts i FöPL.
Företagarverksamheten kan ändå starta successivt och i början vara så småskalig att den inte helt från första början kan anses ha fortsatt i minst 4 månader utan avbrott på det sätt som förutsätts i FöPL.
Bedömning av kontinuiteten för företagarverksamheten utgående från enstaka kortvariga uppdrag
Det kan vara svårt att fastställa kontinuitet och starttidpunkt för företagarverksamhet som inte utförs inom ramarna för firmanamn, samfund eller sammanslutning. Verksamheten som så kallade egenanställda och ströjobbare utför är vanligtvis av den karaktären att den utförs oregelbundet och det på förhand inte finns tillräckligt med uppgifter om dess kontinuitet och omfattning.
En företagare är skyldig att teckna en försäkring enligt FöPL för sig själv inom 6 månader från det att företagarverksamheten började. I praktiken granskas företagarverksamhetens omfattning och starttidpunkt inom dessa 6 månaders tid.
När en person utför arbete sporadiskt eller oregelbundet, grundar sig bedömningen av arbetets kontinuitet i långt på den uppskattning som personen själv ger av hur aktiv verksamheten är.
När en person har som avsikt att fortgå med sin verksamhet och ta emot enstaka kortvariga uppdrag, kan följande faktorer beaktas när kontinuiteten av företagarverksamheten och omfattandet av FöPL bedöms:
- Om personen utför kortvariga uppdrag 1-2 gånger om året, uppfylls inte nödvändigtvis FöPL:s krav på kontinuitet, även om inkomsterna överskrider det nedre gränsbeloppet i FöPL.
- Om personen utför kortvariga uppdrag 3-4 gånger om året och inkomsterna överskrider det nedre gränsbeloppet för FöPL kan en FöPL-försäkring vara aktuell. Då avgörs helheten fall för fall.
- Om en person utför fler än 4 uppdrag om året eller uppdragens helhetstid om året överskrider 4 månader och inkomsterna överskrider det nedre gränsbeloppet i FöPL, ska personen teckna en FöPL-försäkring.
- Om en persons alla kortvariga uppdrag under ett år infaller under en sammanhängande period som är kortare än 4 månader, t.ex. 3 på varandra följande månader och även om inkomsterna som fås från dem överskrider den nedre gränsen för arbetsinkomsten i FöPL, omfattas personen inte av FöPL, om det inte är fråga om säsongsbunden företagarverksamhet.
Vid bedömningen av 4 månaders kontinuitet för FöPL är de ovan nämnda uppdragens antal inte definitiva utan endast riktgivande. FöPL:s krav på minst 4 månader utan avbrott ska alltid bedömas fall för fall med beaktande av särdragen.
Avbrott i företagarverksamheten
Vid bedömningen av om företagarverksamhet som omfattas av FöPL är fortgående har man vid tillämpningspraxisen godkänt också avbrott på ett år i företagarverksamheten utan att FöPL-försäkringen har avslutats. För företagare som utför uppdrag sporadiskt kan ett kortare avbrott i arbetet, t.ex. för ett halvt år, räcka för att FöPL-försäkringen ska avslutas.
När kan säsongbetonad företagarverksamhet anses vara sammanhängande och sådan som ska försäkras?
Säsongbetonad företagarverksamhet som fortsätter år efter år betraktas som kontinuerlig, även om verksamheten under varje kalenderår i verkligheten har avbrutits för flera månader.
Säsongbetonat men återkommande arbete ska i allmänhet slås samman som verksamhet som bedrivs året om, när företagarperiodernas längd (4 månaders gräns) bedöms. Om företagaren till exempel bedriver kioskverksamhet på somrarna kan verksamheten i allmänhet anses fortgå utan avbrott år efter år. FöPL:s krav på fyra månaders verksamhet utan avbrott innebär alltså inte att företagarverksamheten förutsätts fortgå helt utan avbrott.
Tecken på att företagarverksamheten fortgår kan i praktiken vara t.ex. att
- inventarierna förvaras med tanke på följande sommar eller
- hyreskontraktet fortgår.
Tecken på att företagarverksamheten upphör är t.ex. att
- avtalet sägs upp
- inventarierna säljs osv.
Exempel: Försäkring av säsongsbetonad företagarverksamhet i olika situationer
En person bedriver kiosk under sommarmånaderna. Det här upprepas varje sommar. FöPL-försäkringen hålls i kraft fortlöpande och året runt. Den inkomst företagaren får anses vara hela årets inkomster vid bedömningen av om den nedre gränsen för försäkringsskyldigheten uppfylls.
En ingenjör i en fortlöpande anställning åtar sig under fritiden enstaka sakkunniguppgifter som företagare. Huruvida FöPL tillämpas på arbetet beror på om uppdraget fortgår minst 4 månader och om arbetsinsatsen uppgår till den nedre gränsen för försäkring enligt FöPL.
Om personen däremot har som vana att återkommande då och då åta sig motsvarande uppdrag, är längden på ett enstaka uppdrag eller den arbetsinkomst som fås från det inte avgörande. Då slås de olika uppdragen samman till en fortlöpande verksamhet och personen ska teckna en FöPL-försäkring om arbetsinsatsen uppgår till den nedre gränsen i FöPL. Vid uppskattningen av företagarens arbetsinkomst bör man dock beakta att intensiteten i företagarverksamheten varierar.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen har uppdaterats med information om att försäkringsskyldigheten inte gäller företagare som får en sådan pension från utlandet som motsvarar finländsk ålderspension.
Med finländsk ålderspension likställs motsvarande pensioner som fås från EU-länder
Utgångspunkten är att med pensioner som motsvarar finländsk ålderspension likställs endast motsvarande pensioner från EU-länder. Likvärdigheten grundar sig på artikel 5 i EU-förordningen om social trygghet (883/2004).
Pensionsskyddscentralen har betraktat bl.a. att tidigt uttag av ålderspension från Sverige och partiell ålderspension från Norge motsvarar finländsk ålderspension.
Fastställande av begynnelsedatum för företagarverksamheten som ska försäkras
FöPL-försäkringen börjar vanligtvis vid den tidpunkt när företagarverksamheten som omfattas av lagens tillämpningsområde börjar. FöPL-försäkringens begynnelsetidpunkt är den tidpunkt då företagarverksamheten uppnår en sådan omfattning att företagarens arbetsinkomst överstiger den nedre gränsen i FöPL.
I allmänhet kan företagarverksamhetens begynnelsedatum fastställas ganska exakt. Avgörande är när arbetet börjar. Till exempel affärsidkares företagarverksamhet börjar i allmänhet den dagen då affärsidkaren köper eller grundar sitt företag.
Om det är svårt att fastställa när företagarverksamheten har börjat, kan t.ex. den dag då näringsanmälan eller anmälan till handelsregistret har gjorts vara till hjälp.
Även den tid då företagaren förbereder inledandet av den egentliga företagsverksamheten kan FöPL-försäkras, om arbetsinsatsen då överstiger den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomsten.
I oklara fall är personens egen uppfattning, som han eller hon framför i sin försäkringsansökan, en viktig informationskälla när man bestämmer när försäkringen ska börja.
För att begynnelsetidpunkten ska fastställas på annat sätt än den anges i försäkringsansökan förutsätts tydliga bevis på att försäkringsskyldigheten i verkligheten har börjat vid en annan tidpunkt.
Fastställande av begynnelsedatum för författares och konstnärers försäkringsskyldighet för företagarverksamhet
Det kan vara svårt att fastställa när försäkringsskyldigheten har börjat för företagarverksamhet som bedrivs av författare och andra konstnärer, i synnerhet om verksamheten har börjat som ett fritidsintresse och först senare blivit förvärvsverksamhet. Då är det motiverat att företagaren tecknar en FöPL-försäkring först när det tydligt kan konstateras att verksamheten kommer att inbringa förvärvsinkomster.
Vilka möjligheter en författare i början av sin karriär har att få förvärvsinkomster vet man i allmänhet först när författaren har ingått ett förlagsavtal om boken. Eftersom författaren i allmänhet har gjort en stor del av skivarbetet innan förlagsavtalet ingås, kan FöPL-försäkringen träda i kraft retroaktivt i någon utsträckning.
När försäkringsskyldigheten för företagarverksamheten upphör
Företagarens försäkringsskyldighet enligt FöPL upphör i slutet av den kalendermånad då företagaren fyller sin åldersklass lägsta pensionsålder.
Skyldigheten att försäkra företagarverksamheten gäller inte företagare som får ålderspension
Skyldigheten att försäkra företagarverksamheten gäller inte företagare som får ålderspension enligt arbetspensionslagarna i Finland. En företagare kan gå i ålderspension redan före hen uppnår den övre åldersgränsen för sin åldersklass försäkringsskyldighet och under sin pensionering fortsätter med företagarverksamhet enligt FöPL.
Försäkringsskyldigheten gäller inte heller företagare som får sådan utländsk pension som motsvarar finsk ålderspension.
Mera
Pensioner som fås från EU-länder som motsvarar finländsk ålderspension likställs med finländsk pension
Utgångspunkten är att med pensioner som motsvarar finländsk ålderspension likställs endast motsvarande pensioner från EU-länder. Likvärdigheten grundar sig på artikel 5 i EU-förordningen om social trygghet (883/2004).
Pensionsskyddscentralen har betraktat bl.a. att tidigt uttag av ålderspension från Sverige och partiell ålderspension från Norge motsvarar finländsk ålderspension.
En företagare som uppfyller kraven för en försäkring enligt FöPL kan under ålderspensionen teckna en frivillig försäkring enligt FöPL.
Företagarverksamheten upphör före ålderspensionen
När företagarverksamheten upphör före ålderspensioneringen, är slutdatumet för FöPL-försäkringen den dag som företagarverksamheten enligt tillämpningsområdet för FöPL avslutas eller att arbetsinsatsen blir lägre än den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomsten.
Det kan betraktas som en huvudregel att företagarverksamheten upphör när företagaren säljer sitt företag eller annars avstår från det. Det avgörande är när företagaren slutar arbeta i företaget.
Företagarverksamheten enligt FöPL upphör också när företagaren minskar på sin arbetsinsats så att arbetsinkomsten understiger den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomsten.
Företagarverksamheten upphör för affärsidkare
Affärsidkares och därmed jämförbara företagares företagarverksamhet enligt FöPL upphör i allmänhet när affären läggs ner eller när de avstår från företagarverksamheten.
I vissa fall kan företagarverksamheten enligt FöPL också upphöra innan affären läggs ner eller säljs, t.ex. om företagarens arbetsinsats minskar så att arbetsinkomsten stannar under den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomsten.
Yrkesutövare, frilans eller konstnär upphör med sin företagarverksamhet
Det kan lämna utrymme för tolkning när försäkringsskyldigheten för en yrkesutövare, frilans eller konstnär anses upphöra med sin företagarverksamhet. I dessa fall anses företagarverksamheten enligt FöPL upphöra senast när det kan konstateras att verksamheten inte längre kan förväntas ge förvärvsinkomster.
Många sådana företagares verksamhet är sådan att den ofta ger inkomster ännu en lång tid efter att företagarverksamheten i verkligheten har upphört. I sådana fall får personen oftast själv avgöra när företagarverksamheten upphör.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Penningbeloppen har uppdaterats enligt 2024 års nivå.
En företagare kan teckna en frivillig FöPL-försäkring, om
- den uppskattade arbetsinkomsten (arbetsinsatsen) understiger minimigränsen i lagen 9 010,28 euro (enligt 2024 års nivå) eller
- företagaren får ålderspension enligt arbetspensionslagarna.
En frivillig FöPL-försäkring för företagaren är möjlig också i sådana fall där företagaren både får ålderspension och har en arbetsinkomst som är mindre än den nedre gränsen.
En frivilligt FöPL-försäkrad företagare ska uppfylla alla de övriga kriterierna för försäkring enligt FöPL (t.ex. åldern).
Skillnader mellan en företagares frivilliga försäkring och en obligatorisk försäkring
På frivilliga FöPL-försäkringar tillämpas i regel samma bestämmelser och försäkringsvillkor som på obligatoriska FöPL-försäkringar.
Det finns dock följande skillnader mellan en frivillig och en obligatorisk FöPL-försäkring:
- en frivillig FöPL-försäkring kan inte börja retroaktivt
- pensionsanstalten kan säga upp en frivillig FöPL-försäkring, om företagaren inte betalar försäkringsavgifterna
- företagaren kan avsluta en frivillig FöPL-försäkring om han eller hon vill
- i den frivilliga FöPL-försäkring finns ingen möjlighet till flexibel arbetspensionsförsäkringsavgift.
När börjar en frivillig försäkring?
Den frivilliga FöPL-försäkringen kan tidigast träda i kraft den dag då företagaren ansöker om den. Frivilliga FöPL-försäkringar beviljas alltså inte retroaktivt.
När upphör en frivillig försäkring?
Företagarens frivilliga FöPL-försäkring upphör när företagarverksamheten upphör. Försäkringen upphör också när företagaren obligatoriskt ska försäkra sig själv enligt FöPL. Företagaren ska utan dröjsmål skriftligen anmäla till försäkringsgivaren datumet när den frivilliga FöPL-försäkringen upphör och orsaken till upphörandet.
Den frivilliga FöPL-försäkringen upphör senast i slutet av den kalendermånad då företagaren uppnår den ålder som är den övre åldersgränsen för den egna åldersklassens försäkringsskyldighet.
Att säga upp en frivillig försäkring för företagare
En företagare kan säga upp en frivillig FöPL-försäkring
Om företagaren vill, kan han eller hon säga upp sin frivilliga FöPL-försäkring. Då upphör den frivilliga FöPL-försäkringen tidigast vid utgången av den månad under vilken försäkringstagaren har meddelat försäkringsgivaren skriftligt om uppsägningen.
Pensionsanstaltens rätt att säga upp en företagares frivilliga FöPL-försäkring
Enligt försäkringsvillkoren har pensionsanstalten rätt att säga upp ett avtal om frivillig FöPL-försäkring på grund av
- försäkringstagarens insolvens eller
- försummelse av betalningen av försäkringsavgifterna.
Då upphör den frivilliga FöPL-försäkringen att gälla en månad efter uppsägningen.
Företagaren har ingen möjlighet till flexibel arbetspensionsförsäkringsavgift under en tid med frivillig försäkring
Företagare har under tid med en frivillig FöPL-försäkring inte möjlighet till flexibla arbetspensionsförsäkringsavgifter, eftersom
- företagare som är pensionerade inte har den möjligheten och
- flexibiliteten inte går att utnyttja under den nedre gränsen för FöPL-arbetsinkomsten.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen har kompletterats i punkt 1 med preciserande information om att likställandet av pension från utlandet med finländsk ålderspension i första hand endast gäller motsvarande pensioner från EU-länder. Likvärdigheten grundar sig på arikel 5 i EU-förordningen om social trygghet (883/2004).
Försäkringsskyldigheten under tid med ålderspension
Skyldigheten att försäkra företagarverksamheten gäller inte företagare som får ålderspension enligt arbetspensionslagarna i Finland.
Försäkringsskyldigheten beror inte på enligt vilken arbetspensionslag personen som bedriver företagarverksamhet får ålderspension. Försäkringsskyldigheten gäller alltså inte heller företagare som har gått i ålderspension enligt arbetspensionslagarna för den offentliga sektorn vid en yrkesbaserad pensionsålder eller får tilläggspension enligt FöPL.
Försäkringsskyldigheten gäller inte heller företagare som får sådan utländsk pension som motsvarar finsk ålderspension.
Pensioner som från EU-länder som motsvarar finländsk ålderspension likställs med finländsk pension
Utgångspunkten är att med pensioner som motsvarar finländsk ålderspension likställs endast motsvarande pensioner från EU-länder. Likvärdigheten grundar sig på artikel 5 i EU-förordningen om social trygghet (883/2004).
Pensionsskyddscentralen har betraktat bl.a. att tidigt uttag av ålderspension från Sverige motsvarar finländsk ålderspension.
Pensionsanstalten avslutar företagarens FöPL-försäkring när företagaren beviljas ålderspension enligt arbetspensionslagarna eller motsvarande utländsk pension.
Frivillig försäkring för en företagare som får ålderspension
En företagare som i övrigt uppfyller kraven för en försäkring enligt FöPL, kan under ålderspensionen teckna en frivillig försäkring enligt FöPL. Företagarens frivilliga försäkring upphör när företagarverksamheten upphör.
Skyldighet att teckna försäkring för företagarverksamhet efter en ålderspension som betalats som engångsbelopp
Försäkringsskyldigheten för företagarverksamhet gäller företagare som uppfyller villkoren för att försäkras enligt FöPL efter att ålderspensionen betalats som ett engångsbelopp. Företagaren anses inte vara pensionerad efter att pension betalats som engångsbelopp.
Skyldighet att teckna försäkring för företagarverksamhet vid sidan av partiell förtida ålderspension
Företagaren ska försäkra sig själv för företagarverksamhet som bedrivs vid sidan av den förtida ålderspensionen om villkoren för FöPL uppfylls.
Skyldighet att teckna försäkring för företagarverksamhet vid sidan av invalidpension
Företagare som får invalidpension är försäkringsskyldiga enligt FöPL, om de arbetar vid sidan av pensionen och uppfyller kriterierna i FöPL.
Om företagaren fortsätter med företagarverksamheten medan han eller hon får invalidpension, måste företagaren minska sin arbetsinsats och arbetsinkomst för att inte överskrida inkomstgränsen för invalidpension. Arbetsinkomsten bestäms enligt arbetsinsatsen. Pensionsanstalten kontaktar företagaren om detta.
Skyldighet att teckna försäkring för företagarverksamhet vid sidan av arbetslivspension
Företagaren ska försäkra sig själv för företagarverksamhet som bedrivs vid sidan av arbetslivspensionen om kriterierna för FöPL uppfylls.
Skyldighet att teckna försäkring för företagarverksamhet vid sidan av deltidspension
Nya deltidspensioner beviljas inte längre efter 1.1.2017, men deltidspensioner som beviljats tidigare kan ändå fortsätta. På dessa deltidspensioner tillämpas de bestämmelser som var i kraft 31.12.2016.
Företagare som får deltidspension är försäkringsskyldiga enligt FöPL, om de arbetar vid sidan av pensionen och uppfyller kriterierna i FöPL.
Om företagaren fortsätter med företagarverksamheten vid sidan av deltidspensionen, ska företagaren halvera arbetsinkomsten och minska arbetsinsatsen i samma proportion.
Då indelas FöPL-försäkringen i två perioder. Den nya försäkringsperioden, som gäller under tiden med deltidspension, börjar dagen efter pensionsfallet. Denna period behöver inte fortgå minst fyra månader för att vara företagarverksamhet som ska försäkras enligt FöPL.
Om företagaren går i deltidspension och upphör helt med företagarverksamheten, avslutas FöPL-försäkringen. Ansökan om deltidspension räcker som anmälan om att FöPL-försäkringen ska avslutas. Pensionsanstalten meddelar ett beslut om avslutande av FöPL-försäkringen.
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningen har kompletterats vid punkten Uppehållstillståndets inverkan med att en person som flytt från Ukraina till Finland kan få uppehållstillstånd i Finland på basis av ett beslut om tillfälligt skydd. Även i dessa fall bedömer pensionsanstalten kriterierna för bosättning i Finland, som är förutsättning för FöPL, utifrån en helhetsbedömning så som för andra företagare.
Den här anvisningen gäller utöver företagare enligt FöPL också de lantbruksföretagare och stipendietagare som avses i LFöPL. När anvisningen talar om FöPL-försäkringen gäller det också LFöPL-försäkringen om inget annat anges.
Företagarverksamhet i Finland ska i regel försäkras i Finland
Arbetspensionslagstiftningen utgår från att arbete i Finland ska försäkras i Finland.
Också en företagare som kommer från utlandet till Finland måste FöPL-försäkra företagarverksamhet som företagaren bedriver i Finland, om villkoren för FöPL-försäkring uppfylls. Av bestämmelserna i EU:s förordningar om social trygghet eller de överenskommelser om social trygghet som binder Finland kan dock följa att företagarverksamheten inte ska försäkras i Finland (t.ex företagaren har ett A1-intyg från ett annat land).
Villkoren för försäkring av företagarverksamhet i Finland är att företagaren bor och bedriver sin verksamhet i Finland
Villkoren för försäkring av företagarverksamhet enligt FöPL är att företagaren bor och bedriver sin verksamhet i Finland. En företagare som arbetar i Finland behöver dock inte vara bosatt i Finland om företagaren bor i ett annat EU-land.
Det är respektive pensionsanstalt som avgör om en företagare kan anses bo och bedriva företagarverksamhet i Finland.
Mera
I FöPL-tvångsförsäkringssituationer är det Pensionsskyddscentralen som gör bedömningen om huruvida en företagare är bosatt i Finland. För LFöPL:s del är det LPA som gör bedömningen.
Exempel: Företagare som kommer från ett EU-land till Finland
En företagare bosatt i Estland arbetar endast i Finland och företagaren har inget A1-intyg beviljat från något annat land. Företagaren försäkras enligt FöPL om FöPL:s andra kriterier om ålder, arbetsinkomst och verksamhetens längd uppfylls. Pensionsanstalten behöver inte utreda företagarens boende, eftersom företagaren är bosatt i ett annat EU-land.
Exempel: Företagare som kommer från ett avtalsland till Finland
En företagare kommer från Kanada för att arbeta i Finland. Företagaren har inte ett intyg om social trygghet beviljat av myndigheterna i Kanada. Företagaren FöPL-försäkras i Finland om företagaren är bosatt i Finland och de andra villkoren om ålder, arbetsinkomst och arbetets längd uppfylls. Pensionsanstalten utreder om företagaren är bosatt i Finland.
Exempel: Företagare som kommer från ett icke-avtalsland till Finland
En företagare kommer från Ryssland för att arbeta i Finland. Företagaren FöPL-försäkras i Finland om företagaren är bosatt i Finland och de andra villkoren om ålder, arbetsinkomst och arbetets längd uppfylls. Pensionsanstalten utreder om företagaren är bosatt i Finland.
När kan en företagare anses bo i Finland?
En företagare anses bo i Finland om
- företagaren har sin egentliga bostad och sitt egentliga hem i Finland och
- företagaren ständigt huvudsakligen vistas i Finland.
Definitionen grundar sig på 5 § i lagen om bosättningsbaserad social trygghet i gränsöverskridande fall och motiveringen till regeringens proposition.
Mera
Begreppet bosättning definieras inte i FöPL. I regeringens proposition om FöPL 197/2006 konstateras att företagarens boende i Finland avgörs på samma grunder som vid tillämpningen av lagen om tillämpning av lagstiftningen om bosättningsbaserad social trygghet (1573/1993; tillämpningsområdeslagen). Tillämpningsområdeslagen har upphävts och från och med 1.4.2019 har den ersatts med Lagen om bosättningsbaserad social trygghet i gränsöverskridande fall (16/2019). Enligt regeringens proposition (RP188/2018) med förslag till lag om bosättningsbaserad social trygghet i gränsöverskridande fall ska pensionsanstalten i tillämpliga delar använda kriterierna i 5 § i denna lag som överensstämmer med tillämpningsområdeslagen när den fastställer företagarens bosättning. Andra bestämmelser i lagen om bosättningsbaserad social trygghet i gränsöverskridande fall (t.ex. 4 § om uppehållstillstånd och 10 § om andra fall av flyttning till Finland) tillämpar pensionsanstalten inte när den avgör bosättningskravet i FöPL.
I tillämpningspraxis innebär ”huvudsakligen” det att företagaren vistas minst halva tiden i Finland.
Om en företagare har personliga eller yrkesrelaterade band till två eller flera länder bedöms bosättningsfrågan utifrån företagarens samlade situation. I helhetsbedömningen utreds om företagaren utifrån sina omständigheter har mest betydelsefulla band till Finland än till något annan land.
I sådana oklara fall beaktas vid bedömningen av eventuell bosättning i Finland följande faktorer, som kan ställas som frågor till företagaren:
- Vilken ort har uppgetts till befolkningsregistret som bosättningsort? Är adressen i Finland tillfällig eller stadigvarande?
- Har företagaren en hemkommun i Finland?
- Längden och karaktären på vistelsen. Är vistelsen i Finland tillfällig eller avsedd tills vidare. Hur länge har företagaren redan vistats i Finland och av vilken orsak?
- Har företagaren haft tidigare anställningar i Finland?
- Vistas företagaren i Finland åtminstone hälften av tiden?
- Var bor företagarens familj (make/sambo och minderåriga barn)?
- Var går barnen i skola?
- Var sker företagarverksamheten?
- I vilket land är företaget registrerat och andra förbindelser till myndigheter?
- I vilket land är företagaren allmänt skattskyldig?
- Hur har boendet ordnats i Finland och utomlands (hyresbostad, ägarbostad etc.)?
- Till vilket land återvänder företagaren efter sina arbetsresor?
Ingen av dessa faktorer allena avgör i vilket land företagaren avses vara bosatt, utan de utgör enskilda faktorer i helhetsbedömningen. Alla frågor behöver inte bli besvarade. Avgörande är var företagaren de facto är bosatt. De mest centrala omständigheterna i bedömningen är den sökandes eget meddelande om bosättningsland, familjens vistelseort och befolkningsregisteruppgifter.
Mera
Exempel
En företagare kommer till Finland från Ryssland och registrerar en firma i Finland. Företagarens familj flyttar också till Finland. Företagarens syfte är att arbeta i Finland tills vidare. Företagaren kan anses vara bosatt i Finland genast från början av arbetet.
Exempel
En företagare kommer till Finland från Ryssland och registrerar en firma i Finland. Företagaren har en stadigvarande adress i Finland i befolkningsregistret. Företagarens familj, maka och barn stannar i Ryssland. Företagaren arbetar i Finland i perioder på några månader och återvänder alltid efter ett uppdrag till Ryssland. Företagaren kan inte anses vara bosatt i Finland.
Exempel
Företagaren flyttar till Finland och magistraten har ansett att företagarens hemkommun är i Finland. Företagaren själv meddelar att hen med sin familj bor stadigvarande i Finland. Företagaren anses vara bosatt i Finland genast från och med flytten.
Uppehållstillståndets inverkan
I FöPL och LFöPL krävs inte att företagaren har uppehållstillstånd, och bosättning i Finland kan således inte bedömas utifrån huruvida företagaren har uppehållstillstånd. Till exempel för en asylsökande ska det göras en helhetsbedömning om huruvida personen är bosatt i Finland vid tidpunkten för ansökan om FöPL på så sätt att personen har sin bostad och sitt hem i Finland och personen kontinuerligt och huvudsakligen vistas här. På bosättningskravet inverkar t.ex. hur länge den asylsökande har varit i Finland före FöPL-försäkringsansökan (jämför 2 veckor vs. 2 år.). Om den försäkrade har haft anställningar före företagarverksamheten har det också betydelse. Bedömningen av bosättning görs således utifrån kriterierna ovan.
Mera
Enligt lagstiftningen som gäller FPA (4 § i lagen om bosättningsbaserad social trygghet i gränsöverskridande fall) ska en person ha uppehållstillstånd, men den bestämmelsen tillämpas inte vid bedömningen av bosättningskravet i FöPL.
Mera
En person som flytt från Ukraina till Finland kan få uppehållstillstånd i Finland på basis av ett beslut om tillfälligt skydd. Även i dessa fal bedömer pensionsanstalten kriterierna för bosättning i Finland, som är förutsättning för FöPL, utifrån en helhetsbedömning så som för andra företagare.
Återkommande vistelse och bosättning utomlands
Om företagaren är stadigvarande bosatt i Finland och företagaren tillfälligt för högst sex månader åker utomlands, kan företagaren fortfarande anses vara bosatt i Finland. För företagare som återkommande vistas en del av året utomlands avgörs bosättningen i Finland i en samlad bedömning.
När företagaren normalt arbetar i flera EU-länder, avgörs bosättningen utifrån definitionen av bosättning i EU-förordningen om social trygghet. Om detta finns en egen anvisning.
Avslag på FöPL-försäkringsansökan eller FöPL-försäkringen avslutas på grund av bosättning
Pensionsanstalten avslår företagarens FöPL-försäkringsansökan eller avslutar företagarens FöPL-försäkring om företagaren utifrån de uppgifter som fåtts inte är bosatt i Finland. Undantag är situationer på vilka EU-förordningen om social trygghet tillämpas.
Företagaren har en skyldighet att meddela pensionsanstalten om sin flytt utomlands.
Exempeltext på ett avslagsbeslut till en FöPL-försäkringsansökan:
”Du kan inte omfattas av lagen om pension för företagare (FöPL), eftersom du utifrån de uppgifter som fåtts inte bor stadigvarande i Finland. Du kan inte anses vara bosatt i Finland eftersom…”
Företagare utan A1-intyg som kommer från ett EU-land till Finland ska försäkra sig i Finland
Huvudregeln i EU:s förordningar om social trygghet är att lagstiftningen i arbetslandet ska tillämpas på företagare. En företagare som kommer från ett EU-land till Finland ska försäkra sig enligt FöPL om FöPL-villkoren med undantag av bosättningen uppfylls.
Bestämmelserna i EU:s förordningar om social trygghet har företräde före den nationella lagstiftningen.
En företagare som arbetar i Finland ska dock inte försäkras i Finland om
- företagaren har sänts för att arbeta i Finland eller
- företagaren arbetar i flera länder.
I sådana fall ska personen ha ett A1-intyg.
Mera
Exempel: Företagare som kommer från ett EU-land till Finland och A1-intyg
En företagare bosatt i Estland arbetar endast i Finland. Företagaren har ett A1-intyg beviljat från Estland. Företagaren FöPL-försäkras inte i Finland.
En företagare bosatt i Estland arbetar i Finland och Estland. Företagaren har inte ännu något A1-intyg beviljat från något land. Företagaren ska meddela om sitt arbete i Finland och Estland till sitt bosättningslands Estlands socialförsäkringsmyndigheter. Myndighterna i bosättningslandet avgör vilket lands socialförsäkringslagstiftning tillämpas och vilket land som utfärdar A1-intyget. Om A1-intyget utfärdas från Finland, FöPL-försäkras företagaren i Finland.
En företagare som kommer till Finland från ett land med överenskommelse om social trygghet ska i regel försäkra sig i Finland
Huvudregeln i de överenskommelser om social trygghet som Finland har ingått är att en företagare som arbetar i ett avtalsland ska försäkra sig i det land där arbetet utförs. Sålunda ska en företagare som kommer från ett annat avtalsland till Finland för att bedriva sin företagarverksamhet och som också bor i Finland i regel försäkra sig enligt FöPL. Med dispens kan företagaren försäkra sig också i utgångslandet.
En företagare som kommer till Finland från ett annat land än ett EU-land eller land med överenskommelse om social trygghet måste försäkra sig i Finland
En företagare som kommer från ett annat land än ett EU-land eller land med överenskommelse om social trygghet och som bedriver företagarverksamhet i och bor i Finland måste teckna en försäkring enligt FöPL om företagarverksamheten uppfyller de övriga villkoren för FöPL-försäkring.
FöPL:s inverkan på den bosättningsbaserade sociala tryggheten
När det avgörs huruvida en företagare som kommer till Finland har rätt till finländsk bosättningsbaserad social trygghet beaktar FPA i första hand om personen är FöPL-försäkrad. Dessutom bedömer FPA att villkoret för att lagligt vistas i landet uppfylls i samband med förmånsavgörandet, dvs. kontrollerar att personen har tillstånd att vistas i landet.
FPA ger anvisningar om rätten att omfattas av den bosättningsbaserade finländska sociala tryggheten för företagare som kommer från utlandet till Finland.
I oklara fall kan man be Pensionsskyddscentralen om ett avgörande
Det är i första hand pensionsanstalten som avgör om bosättningskravet i FöPL uppfylls. Om det uppstår oklarheter om huruvida ett visst arbete omfattas av FöPL, är det Pensionsskyddscentralen som på ansökan av företagaren eller pensionsanstalten avgör ärendet.
Du kan studera innehållet i det här dokumentet utgående från giltighetstiden.
Välj giltighetstid och tryck Byt.
Den valda giltighetstiden införs till alla dokument som tillhör denna sakhelhet (den öppnade sidan).
Säsongbetonad företagsverksamhet
Säsongbetonad företagarverksamhet som fortgår år efter år betraktas som kontinuerlig, även om verksamheten under varje kalenderår i verkligheten har avbrutits för flera månader.
Säsongbetonat men återkommande arbete ska i allmänhet slås samman som verksamhet som bedrivs året om, när företagarperiodernas längd (4 månaders gräns) bedöms. Om företagaren till exempel bedriver kioskverksamhet på somrarna kan verksamheten i allmänhet anses fortgå utan avbrott år efter år. FöPL:s krav på fyra månaders verksamhet utan avbrott innebär alltså inte att företagarverksamheten förutsätts fortgå helt utan avbrott.
Tecken på att företagarverksamheten fortgår kan i praktiken vara t.ex. att
- nventarierna förvaras med tanke på följande sommar eller
- hyreskontraktet fortgår.
Tecken på att företagarverksamheten upphör är t.ex. att
- avtalet sägs upp
- inventarierna säljs osv.
Exempel på försäkring av säsongbetonad företagarverksamhet
En person bedriver en kiosk under sommarmånaderna. Det upprepas varje sommar. FöPL-försäkringen hålls fortlöpande i kraft året om. Företagarens inkomster under verksamhetstiden betraktas som hela årets inkomst vid bedömningen av om inkomsten uppgår till den nedre gränsen för försäkringen.
En ingenjör i en fortlöpande anställning åtar sig under fritiden ett sakkunniguppdrag i egenskap av företagare. Huruvida FöPL tillämpas på arbetet beror på om uppdraget fortgår minst fyra månader och om arbetsinsatsen uppgår till den nedre gränsen för försäkring enligt FöPL.
Om en person däremot har för vana att då och då åta sig motsvarande uppdrag, avgörs frågan inte på grund av hur länge ett enskilt uppdrag tar eller hur stor inkomsten av det är. Då slås de olika uppdragen samman till en fortlöpande verksamhet, och personen ska teckna en FöPL-försäkring, om arbetsinsatsen uppgår till den nedre gränsen i FöPL. Vid uppskattningen av företagarens arbetsinkomst bör man dock beakta att intensiteten i företagarverksamheten varierar.
Befrielse från FöPL-försäkringsskyldigheten
Enligt FöPL som gällde före år 2002 kunde en företagare bli befriad från sin FöPL-försäkringsskyldighet.
Befrielsen från försäkringsskyldigheten kan fortfarande gälla en företagare som
- är född före 1.1.1961 och
- har blivit beviljad befrielse före år 2002 (Inf FöPL 6 § 2 mom.)
Efter det har det inte beviljats nya befrielser, men tidigare beviljade befrielser gäller så länge som grunderna för beviljande existerar. För företagare som är födda 1.1.1961 eller senare upphörde rätten till befrielse dock 31.12.2006 (Inf FöPL 6 § 1 mom.)
En företagare kan vara befriad från försäkringsskyldigheten även om företagarverksamheten är så omfattande att den borde försäkras enligt FöPL.
Bestämmelserna om befrielse från försäkringsskyldigheten gällde till 31.12.2001.
Försäkring enligt FöPL på nytt
En företagare som har befriats från försäkringsskyldigheten kan ansöka om att på nytt omfattas av FöPL. Ansökan (blanketten för företagarens arbetsinkomstutredning) sänds till Pensionsskyddscentralen.
Pensionsskyddscentralen meddelar ett beslut om att företagaren åter kan omfattas av FöPL.
Pensionsskyddscentralen övervakar
Pensionsskyddscentralen övervakar att förutsättningarna för en beviljad befrielse fortfarande finns medan befrielsen fortgår.
Ändringar jämfört med den tidigare versionen
Anvisningnen har preciserats med att om företagaren åker utomlands för att bedriva företagarverksamhet till ett icke-avtalsland på viss tid för en tid som är längre än ett år eller tills vidare, kan företagaren inte hålla sin FöPL-försäkring i kraft ens det första året.